Северна тихоокеанска гърмяща змия
Облик
Северна тихоокеанска гърмяща змия | ||||||||||||||||||||||||||||
Природозащитен статут | ||||||||||||||||||||||||||||
![]() Незастрашен[1] | ||||||||||||||||||||||||||||
Класификация | ||||||||||||||||||||||||||||
| ||||||||||||||||||||||||||||
Научно наименование | ||||||||||||||||||||||||||||
Holbrook, 1840 | ||||||||||||||||||||||||||||
Разпространение | ||||||||||||||||||||||||||||
Северна тихоокеанска гърмяща змия в Общомедия | ||||||||||||||||||||||||||||
[ редактиране ] |
Северната тихоокеанска гърмяща змия (Crotalus oreganus) е вид влечуго от семейство Отровници (Viperidae).
Описание
[редактиране | редактиране на кода]Размерите на северните тихоокеански гърмящи змии варират значително според местните условия, като най-често достигат дължина около 1 метър, а най-дългият регистриран екземпляр е с дължина 163 cm.[2]
Разпространение и местообитание
[редактиране | редактиране на кода]Разпространена е в западните части на Северна Америка между Скалистите планини и Тихия океан, от Британска Колумбия на север до полуостров Калифорния на юг.
Среща се до 2500 m надморска височина.[2]
Хранене
[редактиране | редактиране на кода]Хранят се с птици, птичи яйца и малки бозайници, от мишки до зайци включително. Също така ядат малки влечуги и земноводни. Непълнолетните се хранят с насекоми.[3]
Подвидове
[редактиране | редактиране на кода]Видът има седем обособени подвида.[4]
- Crotalus oreganus abyssus Klauber, 1930
- Crotalus oreganus caliginis Klauber, 1949
- Crotalus oreganus cerberus (Coues In Wheeler, 1875)
- Crotalus oreganus concolor Woodbury, 1929
- Crotalus oreganus helleri Meek, 1905
- Crotalus oreganus lutosus Klauber, 1930
- Crotalus oreganus oreganus Holbrook, 1840
Бележки
[редактиране | редактиране на кода]- ↑ Crotalus oreganus (Holbrook, 1840). // IUCN Red List of Threatened Species. International Union for Conservation of Nature. Посетен на 3 януари 2023 г. (на английски)
- ↑ а б Campbell JA, Lamar WW. 2004. The Venomous Reptiles of the Western Hemisphere. Comstock Publishing Associates, Ithaca and London. 870 pp. 1500 plates. ISBN 0-8014-4141-2.
- ↑ Hubbs, Brian and Brendan O'Connor. 2012. A Guide to the Rattlesnakes and other Venomous Serpents of the United States. Tricolor Books. Tempe, Arizona. 129 pp. ISBN 978-0-9754641-3-7. (Crotalus o. oreganus, pp. 22 – 23.)
- ↑ www.itis.gov
Тази статия, свързана с влечуги, все още е мъниче. Помогнете на Уикипедия, като я редактирате и разширите.
|