Вилхелм фон Хоенцолерн
Вилхелм фон Хоенцолерн Wilhelm August Karl Joseph Peter Ferdinand Benedikt Fürst von Hohenzollern | |
княз на Хоенцолерн | |
![]() Вилхелм фон Хоенцолерн-Зигмаринген | |
Роден | |
---|---|
Починал | 22 октомври 1927 г.
|
Религия | католицизъм |
Управление | |
Период | 1905 - 1918 |
Герб | |
![]() | |
Семейство | |
Баща | Леополд фон Хоенцолерн-Зигмаринген |
Майка | Антония Мария Португалска |
Братя/сестри | Фердинанд I Карл Антон фон Хоенцолерн |
Съпруга | Мария Тереза Бурбон-Сицилианска (27 юни 1889 – 1 март 1909) Аделгунда Баварска (1870–1958) (20 януари 1915 – 22 октомври 1927) |
Деца | Августа Виктория фон Хоенцолерн Фридрих фон Хоенцолерн |
Вилхелм фон Хоенцолерн в Общомедия |
Вилхелм Август Карл Йозеф Петер Фердинанд Бенедикт фон Хоенцолерн (на немски: Wilhelm August Karl Joseph Peter Ferdinand Benedikt Fürst von Hohenzollern; * 7 март 1864, дворец Бенрат, Дюселдорф; † 22 октомври 1927, Зигмаринген) от род Хоенцолерн, е последният княз на Хоенцолерн (1905 – 1918) и кралски пруски генерал (13 септември 1913).
Живот
[редактиране | редактиране на кода]![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/5/54/Bundesarchiv_Bild_136-C0681%2C_S%C3%BCddeutschland%2C_Kaiserman%C3%B6ver%2C_Erzherzog_Franz_Ferdinand.jpg/220px-Bundesarchiv_Bild_136-C0681%2C_S%C3%BCddeutschland%2C_Kaiserman%C3%B6ver%2C_Erzherzog_Franz_Ferdinand.jpg)
Той е най-големият син на княз Леополд фон Хоенцолерн-Зигмаринген (1835 – 1905) и съпругата му инфанта Антония Мария Португалска (1845 –1913), дъщеря на кралица Мария II от Португалия (1819 – 1853) и принц Фердинанд II фон Саксония-Кобург-Заалфелд (1816 – 1885). Брат е на Фердинанд I (1865 – 1927), крал на Румъния (1914 – 1927), и на Карл Антон (1868 – 1919), принц на Хоенцолерн-Зигмаринген, пруски генерал-лейтенант.
След края на войната и обявяването на републиката през ноември 1918 г. една делегация предлага на княз Вилхелм на 13 ноември 1918 г. да се откаже от правата и финансовата подкрепа, за да се предпази дворец Зигмаринген от вероятно въоръжено нападение.[1]
Вилхелм фон Хоенцолерн умира на 63 години на 2 октомври 1927 г. в Зигмаринген.
През 1906 г. Вилхелм фон Хоенцолерн получава големия кръст на ордена на Вюрембергската корона.[2]
Фамилия
[редактиране | редактиране на кода]![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/2/2a/MariaTeresadiBorbone.jpg/220px-MariaTeresadiBorbone.jpg)
Първи брак: на 27 юни 1889 г. в Зигмаринген с принцеса Мария-Тереза Бурбон-Сицилианска (* 15 януари 1867, Цюрих; † 1 март 1909, Кан), внучка на краля на Двете Сицилии Фердинанд II (1810 – 1859), дъщеря на принц Лудвиг Бурбон-Сицилиански (1838 – 1886), граф де Трани, и принцеса Матилда Лудовика Баварска (1843 – 1925). След тежка болест съпругата му Мария Тереза умира на 1 март 1909 г. на 42 години в Кан. Те имат децата:[3][4][5]
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/5/54/SKH_Prinzessin_Adelgunde_von_Bayern.jpg/220px-SKH_Prinzessin_Adelgunde_von_Bayern.jpg)
- Августа Виктория (* 19 август 1890; † 29 август 1966), омъжена I. на 4 септември 1913 г. в Зигмаринген за бившия крал Мануел II Португалски (1889 – 1932), II. на 23 април 1939 г. в Орзинген за граф Карл Роберт Дуглас фон Лангенщайн (1880 – 1955)
- Фридрих Виктор (* 30 август 1891; † 6 февруари 1965), княз, шеф на бившия княжески род Хоенцолерн, женен на 2 юни 1920 г. в Сибиленорт за Маргарета Карола Саксонска (* 24 януари 1900; † 16 октомври 1962), дъщеря на крал Фридрих Август III Саксонски (1865 – 1932) и Луиза Австрийска-Тоскана (1870 – 1947)
- Франц Йозеф (* 30 август 1891; † 3 април 1964), принц на Хоенцолерн-Емден, женен на 25 май 1921 г. за принцеса Мария Аликс Саксонска (1901 – 1990), дъщеря на крал Фридрих Август III Саксонски и Луиза от Австрия-Тоскана
Втори брак: на 20 януари 1915 г. в Мюнхен с принцеса Аделгунда Баварска (* 17 октомври 1870, Мюнхен или при Линдау; † 4 януари 1958, Зигмаринген), най-голямата дъщеря на крал Лудвиг III Баварски (1845 – 1921), последният крал на Бавария от (1913 – 1918), и ерцхерцогиня Мария Тереза Австрийска-Есте, принцеса на Модена (1849 – 1919).[6] Бракът е бездетен.
Литература
[редактиране | редактиране на кода]- Günter Schmitt: Sigmaringen. In: Günter Schmitt: Burgenführer Schwäbische Alb. Band 3: Donautal. Wandern und entdecken zwischen Sigmaringen und Tuttlingen. Biberacher Verlagsdruckerei, Biberach 1990, ISBN 3-924489-50-5, S. 41 – 62.
- ~L'Allemagne dynastique, Huberty, Giraud, Magdelaine. vol V page 244
- ~Genealogisches Handbuch des Adels, Fürstliche Häuser. 1951
- ~The Royal House of Stuart, London, 1969, 1971, 1976, Addington, A. C. vol I page 78; vol II page 142, 160.
Източници
[редактиране | редактиране на кода]- ↑ Vera Romeu: Waffenstillstand von 1918. Nur wenig erinnert an das Kriegsende. In: „Schwäbische Zeitung“', 11. November 2008
- ↑ Hof-und Staatshandbuch des Königreichs Württemberg 1907, S. 31.
- ↑ Hohenzollern 12, genealogy.euweb.cz
- ↑ Wilhelm Fürst von Hohenzollern-Sigmaringen, thepeerage.com
- ↑ Wilhelm! August Carl Joseph Ferdinand Pedro Benedict Fürst v.Hohenzollern, ww-person.com
- ↑ Wittelsbach 7, genealogy.euweb.cz
Външни препратки
[редактиране | редактиране на кода]- Wilhelm Fürst von Hohenzollern, Genealogics ~ Leo van de Pas continued by Ian Fettes
- Hohenzollern-Sigmaringen Архив на оригинала от 2008-10-19 в Wayback Machine., royaltyguide.nl
- Hohenzollern, angelfire.com