Долно Трогерци
Долно Трогерци Долно Трогерци | |
— село — | |
![]() Църквата „Възнесение Христово“ | |
Страна | ![]() |
---|---|
Регион | Източен |
Община | Карбинци |
Надм. височина | 393 m |
Население | 4 души (2002) |
Пощенски код | 2000 |
МПС код | ŠT |
Долно Трогерци в Общомедия |
Долно Трогерци (на македонска литературна норма: Долно Трогерци) е село в централната източна част на Северна Македония, община Карбинци.
География
[редактиране | редактиране на кода]Селото е разположено в най-крайните югозападни склонове на Осоговската планина, а землището му на юг се простира в широката долина на река Брегалница.
История
[редактиране | редактиране на кода]В XIX век Долно Трогерци е неголямо изцяло българско село в Щипска кааза на Османската империя. Според статистиката на Васил Кънчов („Македония. Етнография и статистика“) от 1900 г. Долно Трогярци има 186 жители, всички българи християни.[1]
В началото на XX век жителите на селото са под върховенството на Българската екзархия. По данни на секретаря на екзархията Димитър Мишев („La Macédoine et sa Population Chrétienne“) през 1905 година в Долно Трогерци (Dolno-Troguertzi) има 184 българи екзархисти и работи българско училище.[2]
В 1910 година селото пострадва по време на обезоръжителната акция. 5 души от селото са арестувани и измъчвани, като Христо Янев – изключително жестоко.[3]
При избухването на Балканската война в 1912 година 3 души от Горно или Долно Трогерци са доброволци в Македоно-одринското опълчение.[4] През войната селото е окупирано от сръбски части и след Междусъюзническата война в 1913 година селото остава в Сърбия.
През 1923 година край Долно Трогерци са заселени 270 семейства сръбски колонисти от областите северно от Сава и Дунав.[5]
На етническата си карта от 1927 година Леонард Шулце Йена показва Долно Трогерци (Dolno Trogerci) като българско християнско село.[6]
Личности
[редактиране | редактиране на кода]- Родени в Долно Трогерци
Георги (Гьоше) Христов Доганджиев, войвода на ВМРО, загинал при престрелка с военни след Деветомайския преврат на 14 юни 1934 година в местността Семково в Рила с един свой четник и отвлечения комунист Симеон Кавракиров[7]
Зафир Тасев (1873 - ?), български просветен деец
Никола Данаилов (1893 - 1923), деец на българското македоно-одринско национално освободително движение, от Горно или Долно Трогерци[8]
Тодор Лазаров (1896 – 1924), деец на ВМРО, роден в Горно или Долно Трогерци, убит на 20 август 1924 година от органи на българската полиция.[9]
- Починали в Долно Трогерци
Георги Данев – Гьоше войвода (1882 – 1903),[10] щипски войвода на ВМОРО[11]
Гьошо Пачаваров (? - 1902), български революционер, деец на ВМОРО, войвода на чета в Щипско от февруари 1902 година, загинал в сражение с турски войски в Горно или Долно Трогерци[12][13]
Бележки
[редактиране | редактиране на кода]- ↑ Кѫнчовъ, Василъ. Македония. Етнография и статистика. София, Българското книжовно дружество, 1900. ISBN 954430424X. с. 230.
- ↑ Brancoff, D. M. La Macédoine et sa Population Chrétienne : Avec deux cartes etnographiques. Paris, Librarie Plon, Plon-Nourrit et Cie, Imprimeurs-Éditeurs, 1905. p. 134-135. (на френски)
- ↑ Дебърски глас, година 2, брой 38, 3 април 1911, стр. 3.
- ↑ Македоно-одринското опълчение 1912 - 1913 г.: Личен състав по документи на Дирекция „Централен военен архив“. София, Главно управление на архивите, Дирекция „Централен военен архив“ В. Търново, Архивни справочници № 9, 2006. ISBN 954-9800-52-0. с. 883.
- ↑ Михайловъ, Иванъ. Спомени, томъ II. Освободителна борба 1919 – 1924 г. Louvain, Belgium, A. Rosseels Printing Co., 1965. с. 139.
- ↑ Schultze Jena, Leonhard. Makedonien : Landschafts- und Kulturbilder. Jena, Verlag von Gustav Fischer, 1927. (на немски)
- ↑ Тюлеков, Димитър. Обречено родолюбие. ВМРО в Пиринско 1919-1934. Благоевград, Университетско издателство „Неофит Рилски“, 2001. Посетен на 1 септември 2015.
- ↑ Попсавова, Дора (съставителка). Опис на сбирката „Портрети и снимки“ в Народната библиотека „Кирил и Методий“. Част ІІ. Портрети на лица и снимки на събития, исторически обекти, паметници и чествувания за периода 1878 – 1944 г. София, Народна библиотека „Кирил и Методий“. Български исторически архив, 1983. с. 75.
- ↑ Михайловъ, Иванъ. Спомени, томъ II. Освободителна борба 1919 – 1924 г. Louvain, Belgium, A. Rosseels Printing Co., 1965. с. 709.
- ↑ Николов, Борис Й. ВМОРО: Псевдоними и шифри 1893-1934. София, Издателство „Звезди“, 1999. ISBN 954-9514-17. с. 31.
- ↑ Николов, Борис Й. Вътрешна македоно-одринска революционна организация: Войводи и ръководители (1893-1934): Биографично-библиографски справочник. София, Издателство „Звезди“, 2001. ISBN 954-9514-28-5. с. 42.
- ↑ Николов, Борис Й. Вътрешна македоно-одринска революционна организация: Войводи и ръководители (1893-1934): Биографично-библиографски справочник. София, Издателство „Звезди“, 2001. ISBN 954-9514-28-5. с. 125.
- ↑ МИШЕ РАЗВИГОРОВ - РЕВОЛЮЦИОНЕРЪТ РЕФОРМАТОР // sitebulgarizaedno.com. Посетен на 13 май 2023.
|