Каранци
Каранци | |
![]() Каранци – изглед от северозапад | |
Общи данни | |
---|---|
Население | 265 души[1] (15 март 2024 г.) 10,9 души/km² |
Землище | 24,437 km² |
Надм. височина | 101 m |
Пощ. код | 5188 |
Тел. код | 061406 |
МПС код | ВТ |
ЕКАТТЕ | 36405 |
Администрация | |
Държава | България |
Област | Велико Търново |
Община – кмет | Полски Тръмбеш Георги Чакъров (независим политик; 2003) |
Каранци в Общомедия |
Кара̀нци е село в Северна България, община Полски Тръмбеш, област Велико Търново.
География
[редактиране | редактиране на кода]Село Каранци се намира в средната част на Дунавската хълмиста равнина, на около 34 km северно от град Велико Търново и 4 – 5 km североизточно от град Полски Тръмбеш, край десния бряг на река Янтра. Южно покрай село Каранци минава третокласният Републикански път III-407, който на запад води отвъд Янтра към връзка с първокласния Републикански път I-5 – част от Европейски транспортен коридор Е85, и Полски Тръмбеш, а на изток през селата Орловец, Виноград, Лозен, Горски Сеновец и Царски извор – към град Стражица. Климатът е умереноконтинентален, почвите са главно алувиално-ливадни и ерозирани излужени черноземни.[2]
Надморската височина на площада в центъра на селото е около 112 m и достига около 125 m в южната му и най-висока част, където са разположени селските гробища.
В село Каранци има разкрити кариери за добив на строителен камък, които към 2019 г. не се експлоатират.[3][4]
Населението на село Каранци[5] наброява 1433 души към 1934 г. и 1543 – към 1946 г., след което постоянно намалява – до 706 към 1985 г. и относително по-бавно до 238 към 2018 г.
При преброяването на населението към 1 февруари 2011 г., от обща численост 302 лица, за 190 лица е посочена принадлежност към „българска“ етническа група, за 8 – към „турска“, за 17 – към ромска и за останалите не е даден отговор.[6]
История
[редактиране | редактиране на кода]Името на селото към 1878 г. е Карамца̀.[7] Променено е на Кара̀нци през 1934 г.[8]
В района на Каранци има 4 могили от римско време (разкрити са керамични пещи за глинени съдове) и следи от римско селище. Каранци е старо българско селище. В турски документи от XV век се споменава с името Яйджилар, от XVII век – като Кара Мустафа. През Възраждането населението е с будно национално съзнание.[2]
Историческите данни сочат, че именно оттук е вървял старият римски път от античния град Нове за Марцианопол, Никополис ад Иструм, Сексагинта Приста и Каранци е бил кръстопътят на пътищата. Има останки от римския път във всички посоки на землището на селото.
Каранци е селище, основано вероятно от даките. Около селището е имало укрепено градище[9].
По време на османската власт е имало голям чифлик, собственост на бея на град Бяла където са се отглеждали много овце.
През Възраждането населението е участвало активно в обявяването на независимата българска екзархия.
В района е действал хайдутинът Кольо Черния, посечен от турците по време на Априлското въстание в местността Ялията около река Янтра.
Къщите са построени в интересен възрожденски стил.
За църковното настоятелство при църквата „Свети Димитър“ се съхраняват документи от 1861 г.[10]
За закритото през 1997 г. Народно основно училище „Панайот Волов“ – село Каранци се съхраняват в Държавния архив – Велико Търново документи от периода 1903 – 1943 г.[11] – открито е от 1921 г. като прогимназия[12].
На 7 април 1950 г. е учредено Трудово кооперативно земеделско стопанство (ТКЗС) „Болшевик“ – село Каранци, което през ноември 1958 г. влиза в състава на Обединено трудово кооперативно земеделско стопанство (ОТКЗС) „Ленин“ – Полски Тръмбеш, като става в него Бригада – с. Каранци (1958 – 1989), впоследствие извън ОТКЗС е Земеделска кооперация – с. Каранци (1989 – 1992) и последно – Земеделска кооперация в ликвидация – село Каранци (1992 – 1995).[13]
Население
[редактиране | редактиране на кода]Преброяване на населението през 2011 г.
Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:[14]
Численост | Дял (в %) | |
Общо | 302 | 100,00 |
Българи | 190 | 62,91 |
Турци | 8 | 2,64 |
Цигани | 17 | 5,62 |
Други | 0 | 0,00 |
Не се самоопределят | 0 | 0,00 |
Неотговорили | 87 | 28,80 |
Обществени институции
[редактиране | редактиране на кода]Село Каранци към 2019 г. е център на кметство Каранци.[15][16]
В село Каранци към 2019 г. има:
- действащо читалище „Пробуда – Каранци 1897“;[17][18]
- действаща само на големи религиозни празници църква „Свети Димитър“;[19]
- пощенска станция.[20]
Културни и природни забележителности
[редактиране | редактиране на кода]Съборът на с. Каранци е на 8 ноември, когато е Димитровден по стар стил, когато е и празника на църквата „Св. Димитър“, която е построена през – 1862 г.
-
Църквата в Каранци преди ремонта
-
Входът на църквата
-
Каранци – изглед от изток
На изток от селото, в местността „Глава“ се намира праисторическо и тракийско селище.
Източници
[редактиране | редактиране на кода]1. Занетов, Гаврил – „Западни български земи и Сърбия. История и етнография“, 1917.
2. Dokle, Nazif – „Reçnik Goransko (Nashinski) – albanski“ – Peçatnica Naukini akademiji „Prof. Marin Drinov“, Sofia, 2007, s. 5, 11 Fejér, X, 2, стр. 270. Мирчо бил и dux de Fogaras и banus de Zevrin.
3. Снегаров, Иван – „История на Охридската архиепископия-патриаршия“ – Академично издателство „Марин Дринов“, 1995, ISBN 954-430-345-6.
Бележки и източници
[редактиране | редактиране на кода]- ↑ www.grao.bg
- ↑ а б Енциклопедия „България“, том 3, стр. 344, Издателство на БАН, София, 1982 г.
- ↑ Областен управител Велико Търново, Община Полски Тръмбеш, Забележителности, природни резервати
- ↑ Община Полски Тръмбеш, Характеристика на община Полски Тръмбеш и населени места
- ↑ Справка за населението на с. Каранци, общ. Полски Тръмбеш, обл. Велико Търново
- ↑ Етнически състав на населението на България – 2011 г., Каранци
- ↑ Справка за с. Каранци, общ. Полски Тръмбеш, обл. Велико Търново към 03.03.1878 г.
- ↑ Справка за с. Каранци, общ. Полски Тръмбеш, обл. Велико Търново към 14.08.1934 г.
- ↑ ГРАДЍЩЕ, 2. Старин. Укрепено селище или част от селище; крепост. Речник на българския език, градище
- ↑ Държавна агенция „Архиви“, Държавен архив Велико Търново, Списък на фондове от масив „К“, фонд 552K, Църковно настоятелство при църква „Св. Димитър“ – с. Каранци, Великотърновско 1861 – 1939
- ↑ Държавна агенция „Архиви“, Държавен архив Велико Търново, Списък на фондове от масив „К“, фонд 381K Народно основно училище „Панайот Волов“ – с. Каранци, Великотърновско, 1903 – 1943
- ↑ Държавна агенция „Архиви“, Държавен архив Велико Търново, Пътеводител на архивните фондове 1492 – 1944, стр. 183, Народно основно училище „Панайот Волов“ – с. Каранци / Карамца̀
- ↑ Държавна агенция „Архиви“, Държавен архив Велико Търново, Списък на фондове от масив „С“, фонд 367 Трудово кооперативно земеделско стопанство (ТКЗС) „Болшевик“ – с. Каранци, Великотърновско, Промени в наименованието на фондообразувателя
- ↑ Ethnic composition, all places: 2011 census // pop-stat.mashke.org. Посетен на 11 декември 2018. (на английски)
- ↑ Справка за събитията за кметство Каранци
- ↑ Интегрирана информационна система на държавната администрация, Административен регистър, Област Велико Търново, Кметство Каранци
- ↑ Детайлна информация за читалище „Пробуда-Каранци 1897“
- ↑ Информационна карта за 2016 г., читалище „Пробуда-Каранци 1897“
- ↑ Национален регистър на храмовете в Република България, Каранци
- ↑ Български пощи, Пощенски станции, Област Велико Търново, 5188 Каранци // Архивиран от оригинала на 2019-11-29. Посетен на 2019-12-29.
|