Южна България
Южна България е част от територията на Република България, включваща земите на юг от главното било на Стара планина, което условно разделя страната на северна и южна част. Южната част е по-голяма по площ и по-гъсто населена. Южна България граничи със Сърбия на северозапад, Северна Македония на запад, Гърция на юг, Турция на юг и югоизток и Българското Черноморие на изток. Тази географска област се отличава с разнообразен релеф и природни условия. На изток се намира Горнотракийската низина, а на юг и запад са преобладават най-високите планини на България Рила, Пирин и Родопите, както и по-малки или по-ниски планини и долини на запад, например: Витоша, Беласица, Осогово, Софийска котловина, Задбалкански котловини. В Южна България се намира столицата София, както и някои от най-големите градове като Пловдив, Бургас и Стара Загора. В административно отношение се включват 14 области, от горе на долу и от ляво на дясно на картата:
|
|
![]() Площта на Южна България е 62 414 км2 и съставлява 56,31 % от територията на страната. Южна България обхваща и историческите територии Тракия и Македония (Пиринска Македония). В нeя също има редица често недобре дефинирани или припокриващи се подрайони, особено на запад и югозапад, това са: Чеч, Шопско, Краище, Бурѐл, Висок, Забърдие, Знеполе, Граово, Осоговия, Пиянец, Подгорие, Разлог, Рупчос, Тъмръш и други. Южна България условно се дели на Югозападна, Централна Южна и Югоизточна България, с малко по-различни граници. |
|
В древността Иречековата линия разделя латинския (на север) и старогръцкия (на юг) езици на Балканите със Северна България на север от нея и Южна България на юг от нея. Много по-късно, след Освобождението на България през 1878 г., цяла Северна България и Софийска област стават Княжество България, докато по-голямата част от останалата територия на Южна България е част от Източна Румелия под контрола на Османската империя до Съединението на България през 1885 г. Пиринска Македония става част от България след Букурещкия договор от 1913 г., а единственото придобиване на България по силата на Ньойския договор от 1919 г. след Първата световна война е малка част от територията на юг от Сакар.
Галерия
[редактиране | редактиране на кода]![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/d/d5/Tevno_ezero_i_Kamenica.jpg/280px-Tevno_ezero_i_Kamenica.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/1/14/Vucha_PAN-HDR.jpg/300px-Vucha_PAN-HDR.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/1/12/Karandila2.jpg/285px-Karandila2.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/7/7e/Veleka-sinemorets-mouth-dinev.jpg/285px-Veleka-sinemorets-mouth-dinev.jpg)
Вижте също
[редактиране | редактиране на кода]Източници
[редактиране | редактиране на кода]- ↑ а б НАСЕЛЕНИЕ ПО ОБЛАСТИ, ОБЩИНИ И ВЪЗРАСТ КЪМ 7.9.2021 ГОДИНА, Официално преброяване, НСИ.