Димитър Пенев
![]() | |||||||||
![]() Димитър Пенев през 1974 г. | |||||||||
Лична информация | |||||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
Прякор | Пената Стратега Чичо Митко | ||||||||
Роден | Димитър Душков Пенев 12 юли 1945 г. | ||||||||
Ръст | 175 см | ||||||||
Пост | Централен защитник | ||||||||
Професионални отбори¹ | |||||||||
| |||||||||
Национален отбор | |||||||||
| |||||||||
Треньор | |||||||||
| |||||||||
1. Информацията за мачовете и головете включва само местните първенства . | |||||||||
Димитър Пенев в Общомедия |
Димитър Душков Пенев (роден на 12 юли 1945 г.), наричан по прякор Пената, е бивш български футболист, защитник, както и треньор по футбол. Една от най-значимите фигури в историята на българския футбол.
Клубна легенда на ЦСКА София, играл също и в Локомотив София. Има общо 364 мача и 25 гола в А група. По време на 15-годишната си състезателна кариера печели 13 трофея. Два пъти е обявяван за Футболист № 1 на България. С националния отбор участва на три световни първенства.
Като помощник-треньор и старши треньор на ЦСКА печели общо 12 трофея. Като селекционер на България извежда отбора до бронзовите медали на световното първенство в САЩ'94. Обявен за треньор №1 на ХХ век на България.
Състезателна кариера
[редактиране | редактиране на кода]На клубно ниво
[редактиране | редактиране на кода]Пенев е родом от с. Мировяне. Истинската му рождена дата е 10 юли, но родителите му го записват два дни по-късно и по документи се води, че е роден на 12 юли. Юноша на Локомотив (София). Включен е в първия състав на 17-годишна възраст през сезон 1962/63, когато изиграва 7 мача в А група. През следващия сезон 1963/64 вече е основен футболист на „железничарите“. По време на кампанията изиграва 28 мача и бележи 1 гол, като с отбора печели титлата на България.
През лятото на 1964 г. Пенев е привлечен в ЦСКА (София). В продължение на 13 сезона е основен стълб в защитата на „армейците“. Става 7 пъти шампион на България, а освен това печели 5 пъти националната купа. Изиграва за ЦСКА 329 мача в А група и реализира 24 попадения. На 3-то място във вечната ранглиста на клуба по участия в елитното първенство. Изиграва също 39 мача и 1 гол в евротурнирите.[2] През 1966/67 с ЦСКА достига до полуфинал в КЕШ. Именно през този сезон бележи и единственият си европейски гол. На 28 септември 1966 г. вкарва едно от попаденията за успеха с 3:1 срещу гръцкия Олимпиакос.[3]
Национален отбор
[редактиране | редактиране на кода]Пенев дебютира за националния отбор на 18-годишна възраст още като футболист на Локомотив (София). Това се случва на 18 март 1964 г. в контрола срещу Югославия (0:1).[4] Играе за България в продължение на 13 години, в които записва общо 90 мача и вкарва 2 гола.[5]
Участник на три световни първенства – Англия'66, Мексико'70 и Германия'74, като играе във всички 9 мача на България от въпросните мондиали. През 1971 г. и 1972 г. в 15 мача е капитан на националния отбор. След това извежда отбора с лентата на ръката си още веднъж през 1974 г.
Треньорска кариера
[редактиране | редактиране на кода]![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/4/44/Dimitar_Penev.jpg)
Пенев завършва висшата треньорска школа във ВИФ „Георги Димитров“. Започва треньорската си кариера през 1977 г., когато е назначен за наставник на втородивизионния Димитровград. Води отбора в продължение на два сезона в Южната Б група.
През 1979 г. влиза в щаба на Аспарух Никодимов в ЦСКА като помощник-треньор. Остава на тази позиция 4 години. В този период „армейците“ стават четири поредни пъти шампиони, веднъж печелят купата, а освен това достигат до полуфинал в КЕШ през сезон 1981/82.
През 1983 г. заминава за Кувейт, където в продължение на 2 години е наставник на Ал Ярмаук. През лятото на 1985 г. се завръща в ЦСКА като помощник на Серги Йоцов, а през декември 1985 г. е назначен за старши треньор на клуба. Води отбора до август 1990 г. Под негово ръководство са спечелени три шампионски титли, три национални купи, три купи на съветската армия и една суперкупа. Извежда ЦСКА до полуфинал в КНК през 1988/89 и до четвъртфинал в КЕШ през 1989/90. Утвърждава в основния състав голямото трио в атака Емил Костадинов, Христо Стоичков и Любослав Пенев.
През 1991 г. Пенев е назначен за селекционер на националния отбор. Под негово ръководство България се класира на четвърто място на Световното първенство в САЩ'94. След това за първи път в историята класира отбора за финали на Европейско първенство в Англия'96.
През 1997 г. застава начело на Ал Насър от Саудитска арабия, а през пролетта на 1998 г. води Спартак (Варна). На 23 май 1998 г. се завръща като старши треньор в ЦСКА. Под негово ръководство като основни играчи в състава се налагат Стилиян Петров, Мартин Петров и Димитър Бербатов. Извежда отбора до Купата на България през 1998/99. По време на същия сезон обаче „армейците“ регистрират най-голямата си загуба в историята. На 29 ноември 1998 г. губят с 0:8 гостуването си на Литекс (Ловеч). Пенев остава начело на ЦСКА до март 2000 г.
Обявен е за треньор №1 на ХХ век на България. Награден с орден „Стара Планина“ – първа степен. Почетен гражданин на София. През 2001 г. е назначен за консултант в Литекс, а през 2003 г. е начело на китайския Лионинг. На 19 септември 2005 г. е избран за председател на „Клуба на ветераните и деятелите“ на ЦСКА. През април 2006 е назначен за главен мениджър в ЦСКА. На 30 юли 2007 г. се завръща за няколко месеца като селекционер на националния отбор. От януари 2008 г. е директор на младежкия и на юношеските национални отбори.
След като ЦСКА е изваден от евротурнирите през лятото на 2008 г. заради финансова криза, а повечето футболисти напускат, става наставник на отбора за трети път в треньорската си кариера. Сглобява състав, който печели Суперкупата на България. Остава на поста до март 2009 г., когато е заменен от племенника си Любослав Пенев. През 2016 г. е избран за почетен президент на ЦСКА, член на надзорния съвет и председател на УС на клуба.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/8/87/Cup_football_coach_of_xx_century_in_bulgaria.jpg/255px-Cup_football_coach_of_xx_century_in_bulgaria.jpg)
Успехи
[редактиране | редактиране на кода]Като футболист
[редактиране | редактиране на кода]- Локомотив (София)
- ЦСКА (София)
- Индивидуални
- Футболист № 1 на България (2): 1967, 1971
Като треньор
[редактиране | редактиране на кода]- ЦСКА (София)
- А група –
Шампион (3): 1986/87, 1988/89, 1989/90
- Купа на България –
Носител (4): 1986/87, 1987/88, 1988/89, 1998/99
- Купа на Съветската армия –
Носител (3): 1985/86, 1988/89, 1989/90
- Суперкупа на България –
Носител (2): 1989, 2008
- България
- Световно първенство – 4-то място- Бронзов медалист: 1994
Библиография
[редактиране | редактиране на кода]- Моят живот и футболът – 1995 (изд. „M&BM“)[6]
- Стратега (в съавторство с Иво Тонков) – 2020 (изд. „Книгомания“)[7]
Източници
[редактиране | редактиране на кода]- ↑ Димитър Пенев пак в „Литекс“
- ↑ Статистика на Димитър Пенев в евротурнирите worldfootball.net
- ↑ ЦСКА – Олимпиакос 3:1, 28.9.1966 worldfootball.net
- ↑ България – Югославия 0:1, 18.3.1964 eu-football.info
- ↑ Статистика на Димитър Пенев в националния отбор eu-football.info
- ↑ Моят живот и футболът
- ↑ На пазара излиза нова автобиографична книга на Пената (снимка)
Външни препратки
[редактиране | редактиране на кода]- Профил на Пенев в сайта fccska.com
|
- Български футболисти
- Футболисти на Локомотив (София)
- Футболисти на ПФК ЦСКА (София)
- Български треньори по футбол
- Треньори на националния отбор по футбол на България
- Треньори на ПФК ЦСКА (София)
- Треньори на Спартак (Варна)
- Национална спортна академия
- Почетни граждани на София
- Почетни граждани на Бургас
- Носители на почетен знак „Венец на победителя“
- Родени в област София